1
registreret Arne Thomsen
154
gæster og
157
søgemaskiner online. |
Key:
Admin,
Global Mod,
Mod
|
|
|
#5081 - 09/10/2008 13:22
En af Hinduismens trosretninger.
|
godt igang
|
Registeret: 29/03/2008
Indlæg: 423
Sted: Midtjylland
|
|
Kære debatkolleger.
Blandt vore Google-annoncer har jeg i dag set én, der reklamerer med oplysning om, hvad Hinduisme er. Hertil er at sige, at Hinduisme nærmest er en samlebetegnelse for adskillige religiøse retninger med et vist fællespræg.
Annoncøren er Hare Krishna Bevægelsen og den står for én af hovedretningerne inden for Hinduismen, nemlig den såkaldte Vaishnavisme, der dyrker guden Vishnu (opretholderen) i hans inkarnation som Krishna. For dem, der har læst Bhagavadgîtâ, vil Krishna være kendt som fyrsten Arjuna’s vognstyrer under det berømte slag på Kuru-Sletten ca. otte hundrede år før vor tidsregning.
Hare Krishna-tilhængerne forkynder med en ihærdighed, der var en bedre sag værdig, det budskab som deres guru med den svulstige titel ’Hans Guddommelige Nåde A.C. Bhaktivedanta Swami Prabhupada’ bragte først til Nordamerika og senere udbredte til store dele af verden.
Prabhupada var et menneske med høj intelligens, og han udnyttede sine evner til at skabe sig et imperium, der ikke stod tilbage for det, som Amdi Petersen fik Tvind-koncernen udviklet til. Det er i øvrigt ikke uberettiget at drage paralleller mellem de to.
Hos dem begge er der tale om en evne til indoktrinering, der kan få tilhængerne til at falde på næsen af hengiven beundring, hvilket guruen udnytter til fremme af hans egne hensigter.
Prabhupadas indoktrinering fandt sted i sammenhæng med en psykisk teknik, der består i at synge et mantra om og om igen, samtidig med at man danser. Dette står på i timevis og afføder ændringer af stemnigslejet og af den psykologiske indstillethed.
Man kan opleve noget tilsvarende, hvis man kan være så heldig, at man bliver inviteret til at deltage i færøske kædedanse. Her synger forsangeren en af de traditionsrige dansesange, der ofte har flere hundrede vers. Deltagerne danner kæde og danser med bestemte trin, der er enkle, og man falder hurtigt ind i rytmen. Efter nogen tid opstår der lidt efter lidt en opstemthed, der minder om at være blevet påvirket af euforiserende stoffer, og oplevelsen kan være ubeskriveligt dejlig.
For Prabhupadas vedkommende var der tale om, at han koblede sit ejendommelige budskab ind i deltagernes opstemte psykiske parathed, hvor han forkyndte på vegne af guden Krishna. Herved kom deltagerne naturligt nok til at sætte deres ubeskrivelige glæde i relation til denne Krishna, og de havde dermed på deres egen krop erfaring for, hvor velsignet glædesfyldt mødet med Krishna var. Herefter var de bløde som pottemagerens ler, og pottemageren var Prabhupada.
Teknikken er ikke ukendt, når vi taler om andre religiøse plattenslagere. Men vi kender den også fra stammedanse i forskellige oprindelige kulturer. Prabhupada fik ved denne maskinelle hjernevask deltagerne, der i begyndelsen primært henhørte til det amerikanske hippie-miljø, tvunget ind under sin vilje, så de uden protester udførte enhver af hans anvisninger. Den påklistrede etiket var, at de udførte hengiven tjeneste for den personlige guddom Krishna.
De primære pligter for de såkaldt hengivne bestod i at sælge Prabhupadas enorme bogproduktion. Dette indbragte ufattelige rigdomme, som Prabhupada investerede i udvidelse af koncernen. Tilhængerne skaffede også på anden måde penge, der ikke altid blev tilvejebragt på en måde, der tåler dagens lys.
Bevægelsen havde i begyndelsen massiv fremgang, hvilket ikke mindst skyldtes PR-effekten af, at en af The Beatles, George Harrison, tilsluttede sig Prabhupadas religiøse retning. Også John Lennon viste udadtil sympati for bevægelsen, men hans intellekt har formentlig været for stort til, at Prabhupada har kunnet magte ham.
I de seneste to årtier af 1900-tallet blev Krishna-bevægelsen svækket af omfattende forbrydelser mod børn og unge i bevægelsens skoler. Bevægelsen måtte i USA udrede erstatninger i milliardklassen, og for at stoppe denne lækage i pengetanken erklærede man sig konkurs, men videreførte i øvrigt sine aktiviteter.
Bevægelsen udfører fortsat missionsvirksomhed, men har i øvrigt nok at tage sig til med hensyn til at forsvare det ramponerede omdømme. I Danmark er tilhængerskaren svundet ind til en liden flok, som man ikke længer hører så meget til. Men som sagt reklamerer bevægelsen her på vort forum under overskriften: Hvad er hinduisme?
Fortsættes…
|
Top
|
Svar
Citer
|
|
|
#5083 - 09/10/2008 13:25
Re: En af Hinduismens trosretninger.
[Re: Kræn-P]
|
godt igang
|
Registeret: 29/03/2008
Indlæg: 423
Sted: Midtjylland
|
|
…fortsat.
Bevægelsens tekstgrundlag er angiveligt det vediske, altså de ældste dele af den klassiske sanskritlitteratur, og det, som man kalder det vediske (vediske tekster, vedisk videnskab etc.) er af overordentlig stor ælde. Langt ældre end nogen videnskabeligt baseret indologi vil lægge navn til.
Det kan derfor have interesse at beskæftige sig med en indologisk tilgang til den vediske kulturs rødder. Den klassiske indologi beskæftiger sig med for eksempel den vediske sanskrit, den klassiske sanskrit, middelindisk sprog (for eksempel pâli), indisk religionsfilosofi og det ældste Indiens historie.
Den klassiske indologi når til andre resultater end det, som Prabhupada kalder vedisk videnskab, som i øvrigt også står i et modsætningsforhold til moderne erfaringsvidenskaber. Det er derfor ikke overraskende, at bevægelsen opfatter indologer og naturvidenskabsmænd som den store stygge ulv, der må jages hele året. Bevægelsen kalder dem »hunde og æsler«, og dens debattører bruger af og til denne betegnelse, som er et ekko af deres afdøde guru.
Hvornår den vediske historie begynder, hersker der en vis usikkerhed om, men der er i indologien enighed om, at det er de såkaldte arier, som vi skal tage udgangspunkt i. Arierne holdt til i det store steppeområde i det sydlige Rusland og den vestlige del af Asien. Herfra bredte de sig gennem mange århundreder mod vest mod det sydlige Europa, mod syd til det nuværende Iran og mod sydøst ned i Afganistan og det tilgrænsende område af Indien.
Arierne var i militær henseende overlegne i forhold til den eksisterende befolkning, navnlig på grund af deres brug af tohjulede stridsvogne, hvor hjulene havde eger i modsætning til urbefolkningens vogne med tunge skivehjul. Også på det intellektuelle område bragte arierne noget nyt med sig, nemlig et højt udviklet skriftsprog, som vi kalder vedisk sanskrit.
Indvandringen i det nordvestlige Indien fandt sted i det andet årtusinde f. Kr., og den ældste vediske tekst, Rigveda, er blevet til i perioden 1300-1000 f. Kr. De første ariske kongeriger var små og blev grundlagt efter år 1000 f. Kr., hvorefter arierne trængte videre frem mod øst gennem Ganges-bækkenet.
Den oprindelige befolkning var karakteriseret ved en mørkere hudfarve, end arierne havde, og derfor hæftede arierne betegnelsen sorte eller mørke på dem. Sanskritordet er »krishna«, og man kan heri måske – men også kun måske – se oprindelsen til gudenavnet Krishna, der i senere perioder fik stor betydning for dele af Indiens religiøse praksis.
Til grund for et gudenavn ligger af og til en historisk skikkelse, som man kunne betegne med det mytologiske udtryk »helt«. Arierne havde kun i yderst begrænset grad noget til overs for urindbyggerne; disse var efter arisk opfattelse nogen, der blot skulle indordne sig under de ariske herskere og tjene disse.
Derfor blev de også betegnet med sanskritordet »dasa«, der betød tjener eller slave. I moderne sprogbrug ville vi formentlig kalde arierne imperialistiske racister. Betegnelsen »dasa« bruges inden for Hare Krishna-bevægelsen af og til som egennavn, således at den hengivne herved betegner sig selv som Krishna’s tjener.
Når man ser afbildninger af guden Krishna, bemærker man, at hans ansigt er blåt. Dette er ét – blandt flere – indicier for, at den historiske kerne bag guden Krishna kan være en af de mørklødede urindbyggere, der har opnået en sådan position, at han har kunnet optræde i helterollen.
Vi véd, at der efterhånden skete en vis sammenblanding af arierne og urindbyggerne. I et vist omfang var der tale om, at der på fyrste/stammehøvding-plan blev indgået alliancer, der blev beseglet med giftemål. Arierne giftede sig i et eller andet omfang ind i klanerne, der boede på foden af Himalaya ned mod Ganges-bækkenet.
Noget typisk for disse klaner var, at de havde en exogam ægteskabspraksis. Fremmedordet betyder, at to fra samme klan ikke må gifte sig. Arierne havde derimod i deres kasteopdeling en endogam praksis, og fremmedordet betyder, at to, der gifter sig, skal være fra samme kaste.
Dette måtte man imidlertid se bort fra ud fra en betragtning om, at en alliance, der kunne sikre freden, var vigtigere end at overholde reglen om, at en arier skulle holde sig til sin kaste. Derfor blev der dispenseret fra ariernes regel ud fra princippet om, at hensigten helliger midlet. For klanhøvdinger forelå der ikke noget problem, fordi de i forvejen var forpligtede til at hente hustruen uden for klanen.
Af disse årsager kunne der forekomme krigssituationer, hvor ariske fyrster kæmpede side om side med mørkhudede klanhøvdinger mod en fælles fjende. Derfor er der noget der tyder på, at den Krishna, som vi møder i det litterære værk Bhagavadgîtâ som fyrsten Arjuna’s samtalepartner under slaget på Kurusletten omkring år 800 f. Kr., har været en af de nævnte klanfyrster.
Denne er så blevet idealiseret og er blevet til en helt – i mytologisk forstand – som man har brugt i den videre opbygning af begrebet Krishna som gud.
Fortsættes…
|
Top
|
Svar
Citer
|
|
|
#5084 - 09/10/2008 13:26
Re: En af Hinduismens trosretninger.
[Re: Kræn-P]
|
godt igang
|
Registeret: 29/03/2008
Indlæg: 423
Sted: Midtjylland
|
|
…fortsat.
Digterværket Bhagavadgîtâ er nedskrevet århundreder senere, end slaget på Kurusletten fandt sted, og digteren – eller rettere digterne – har brugt Krishna-figuren religiøst ved at lægge ham digternes egne religiøse opfattelser i munden.
Når vi angiver forfatterne i flertal, skyldes det, at der i Bhagavadgîtâ kan spores flere forskellige lag af indiske religiøse og filosofiske opfattelser.
Senere sker der en yderligere udbygning af begrebet Krishna som gud. Dette hænger sammen med opblomstringen af det som man kunne kalde en hengivenhedsretning, hvor man digter en partner til Krishna, som man kalder Radha.
Man må her forsøge at fastholde, at der for de gamle indere for eksempel omkring år 1000 e. Kr. og senere ikke var noget skel mellem frodig sanselighed og religiøsitet. For eksempel kan man på de mange templer der ligger i en lokalitet, der hedder Khajuraho, se relieffer, der ned i de mindste detaljer illustrerer samlejeteknikker, til hvis udførelse der er brug for akrobatiske evner.
I den såkaldte Bhakti-religion, der opstod omkring år 600 e. Kr. i den sydlige del af Indien møder vi igen Krishna, og vi møder ham atter i litteraturen omkring 1200 e. Kr., altså 2000 år efter slaget på Kurusletten, men nu som barn og ung. Skildringen af hans møder med hans elskede Radha hører til blandt verdenslitteraturens hovedværker. For mange indere den dag idag spiller disse erotiske, og tillige humoristiske fortællinger en stor rolle. Radha’s hengivenhed og kærlighed er symbolet for den troendes måde at forholde sig på over for sin gud.
Sammenfattende går den her skildrede opfattelse ud på, at Krishna-myten formentlig har en historisk kerne i form af en klanhøvding eller –fyrste, der afstamningsmæssigt hører til urbefolkningen, og som har været i forsvarsforbund med ariske fyrster.
Senere har eftertiden brugt ham som medium for at redegøre for religiøse holdninger og filosofier. Derved er han blevet en del af det store helteepos Mahabharata, hvori læredigtet Bhagavadgîtâ er indlejret med kun sparsom forbindelse til handlingen i det omfangsrige epos. Senere igen er gudebegrebet blevet udvidet gennem anden litteratur.
Dette har Hare Krishna Bevægelsens stifter, Prabhupada, imidlertid fået noget ganske andet ud af. Han angiver Krishna som den almægtige gud og skaber, der for 5000 år siden inkarnerede sig i Indien. Derfor bliver Prabhupada også nødt til at henlægge slaget på Kurusletten til denne fjerne fortid på trods af, at slaget fandt sted mere end 2000 år senere.
Yderligere må Krishnas barndom og ungdom tillige placeres i en tid, der ligger 5000 år tilbage, hvilket unddrager sig almindelige menneskers forståelse, fordi den hengivne dyrkelse af Krishna som bred folkereligion begyndte for mindre end 2000 år siden. Hertil kommer, at de mest folkekære fortællinger om Krishna og hans elskede Radha er affattet for ca. 800 år siden og derfor er samtidige med vor Saxo, der skrev Danernes Bedrifter.
For at få denne akrobatiske algebra til at gå op, oversætter Prabhupada for eksempel Bhagavadgîtâ med et ordvalg, der på de for Prabhupada afgørende steder er skåret til, så de passer med hans konstruerede synspunkt. Tillige forsyner han den med voluminøse kommentarer, der får de sidste brikker til at falde på plads.
I betragtning af, at Bhagavadgîtâ må henregnes til verdenslitteraturen og må placeres i klasse med for eksempel Homers Odysséen og Illiaden, Samuelsbøgerne i Det Gamle Testamente, Shakespeares og Goethes værker, er det en smertelig oplevelse at læse hans befamling af Bhagavadgîtâ og hans egensindige oppustning af værkets forståelse.
Med venlig hilsen
Kristian Pedersen
_________________________
»Kultur - det er ikke en fin menuèt i en fortids-frednings-forening, men det at man slås for sin modstanders ret til at slås for den modsatte mening.«
Piet Hein
|
Top
|
Svar
Citer
|
|
|
#5106 - 09/10/2008 17:07
Re: En af Hinduismens trosretninger.
[Re: Kræn-P]
|
godt igang
|
Registeret: 30/03/2008
Indlæg: 161
|
|
Kære Kristian! Du skriver: I de seneste to årtier af 1900-tallet blev Krishna-bevægelsen svækket af omfattende forbrydelser mod børn og unge i bevægelsens skoler. Bevægelsen måtte i USA udrede erstatninger i milliardklassen, og for at stoppe denne lækage i pengetanken erklærede man sig konkurs, men videreførte i øvrigt sine aktiviteter. Erstatningerne er ikke i milliardklassen, men er fastsat til først 15 millioner for så senere at blive nedsat til 9,5 millioner dollar. Dette beløb skal ikke komme fra ISKCON, som erklærede sig fallit; men fra en til formålet oprette organisation CPO (Children Protection Office) hvis midler skulle komme fra frivillige bidrag. Og så gik også CPO fallit! Posted February 29, 2004
I am dismayed at the news of the Child Protection Office closing. It is NOT because their work is done or is now unimportant. Followers of Srila Prabhupada worldwide need to donate money immediately to keep the office going. Beyond this temporary measure, please contact your local GBC officer and local temple administration, and emphasize to them the importance of keeping their financial obligations to the CPO to provide for its existence into the future. The CPO is out of money not because of the lack of pledges from our society's leadership, but because of the lack meeting those promises. If promises and good intentions were money, they'd be well funded. Men tilsyneladende er de kommet igang med betalingerne. Krishna Payouts Begin Society starts resolving its $9.5-million child abuse case. Bankruptcy filing, school closures precede compensation to 535 former students.
Los Angeles Times/June 24, 2005 By Hector Becerra Los Angeles, USA -- Leaders of the Hare Krishna faith last week began carrying out the terms of a $9.5-million settlement that closes the books on a long-running child abuse scandal. http://www.rickross.com/reference/krishna/krishna91.htmlTil sammenligning med de 9,5 millioner til fordeling mellem 535 personer, så se her hvad en katolsk kirke har indgået forlig om: 6. august 2005:
330 mio. kr. til ofre for præsters sexovergreb
Den katolske kirke i Oakland i Californien har indgået et forlig med 56 personer, der som børn blev udsat for seksuelle overgreb fra stiftets præster. Forliget koster kirken 330 mio. kr. i erstatning. Med venlig hilsen Jerry
|
Top
|
Svar
Citer
|
|
|
annonce
|
|